Прича+о+језику

**Зашто људи причају различитим језицима **
**Некада давно, давно сви су људи причали једним језиком. Замислите, где год би пошли, и штагод би пожелели рећи или питати, сви би их разумели. Додуше, тад још није било авиона, железнице и аутомобила, па нису далеко путовали, али, свеједно – докле год би их камила или коњ могли одвести, свуда би их људи разумели.**

=
 **У једноj земљи, која се звала Вавилон, живели неки много лоши људи. Само су се такмичили ко ће бити богатији, чија је кућа већа, чија камила боља, чија жена гиздавија... Причали су и они истим језиком, али су били љубоморни и пакосни, па им је језик служио да се вређају, псују и свађају. Пошто су били много богати, почели су да граде огромну кулу, желећи њоме да пркосе другима, па и самом Богу изнад њих. **======



Вавилонска кула


 * Док су кулу градили, уместо да вредно раде и слажу се, тако су се страшно посвађали да се њихова свађа и увреде чула до неба. Господа је то јако растужило јер је људима дао моћ савршеног говора, али не зато да би се свађали и вређали, него разумели. Мислио је да ће се Вавилонци опаметити и престати свађати кад схвате да њихови послови не напредују јер //слога кућу гради, а свађа разграђује//. Но, Вавилонци се не опаметише, него почеше да псују и изазивају и самог Бога. Тад се Бог расрди те посла анђела да им кулу поруши. Ни то није утицало да се Вавилонци смире и покају, него почеше тако страшно да вичу на Бога и оптужују се међусобно, да је Бог одлучио да им помеша језике.

„Ја сам вам језик подарио да говорите лепе речи, да стварате нове, добре речи, да њиме покажете да разумете и волите и мене и друге људе, а не да речима изражавате своју мржњу, поругу и нетрпељивост. Кад сте такви, нећете се више уопште разумети!“, наљути се Бог.

Вавилонци су се смејали и ругали овим речима, и наставили пркосно да раде. Али, гле чуда! Кад је један мајстор покушао да нареди нешто свом слуги, приметио је да му из грла излазе звуци непознатог језика. Сироти слуга је видео да му мајстор нешто говори, али није га разумео, те се обрати другу за помоћ. На своје изненађење, и сам слуга проговори непознатим језиком. Нити је он разумео друга, нити друг њега. Колико год их је било, свако је говорио другим језиком. Галамили су и свађали се, али ничије речи више нису падале као ујед на срце, ни биле увредљиве, јер нико никог није разумео.

Отада до данас различити људи причају различитим језиком и потребно им је много труда да науче како да разумеју човека који прича другачије од њих. Од Вавилона човек чезне да разуме људе који другачије говоре, и зато учи стране језике. Мудри људи су брзо схватили поуку библијске приче о Вавилонској кули: Није богатство саградити куле и градове, него је језик највће богатство. И до данас важи изрека да си богат онолико колико језика знаш?

Шта мислиш, може ли да буде богат онај који не зна добро свој језик? **